PČR, PS 2013-2017 | 44. schůze
Minulý Dolů Další

(11.10 hodin)

Místopředseda PSP Petr Gazdík: Děkuji panu poslanci Jiřímu Petrů. Dalším řádně přihlášeným je pan poslanec Jan Klán. Prosím, pane poslanče, máte slovo.

Poslanec Jan Klán: Děkuji za slovo. Hezké dopoledne, vážený pane místopředsedo, vládo, dámy a pánové. Dovolte mi, abych se ještě jednou, doufám, že už asi naposledy, vyjádřil k problematice zákazu kouření.

Zákon se na tohle smrsknul, alespoň v médiích to takto pociťuji. A já jsem tady zastáncem tzv. částečné regulace zákazu kouření, a to po vzoru Rakouska nebo Slovenska. O tom, jak to mají upraveny tyto sousední státy, jsem tady hovořil mnohokrát. Mně jako člověku, který pochází z vesnice a zná problematiku hospod na vesnici nebo v menších městech, se nejvíce líbí slovenský model, který je tam zaveden od roku 2004, a slovenská úprava rozlišuje režim pro restaurace a pro bary. Kouření v restauracích je možné v oddělených místnostech, které nesmí zabírat více než 50 % plochy restaurace a musí být izolované od zbytku provozovny. V zařízeních, ve kterých není servírováno jídlo, tedy barech, kouření zakázáno není. Mohou se ovšem rozhodnout, že budou nekuřáckým zařízením nebo kuřáckým. Ale musí se rozhodnout, což je velký rozdíl proti naší úpravě, kde dáváme na výběr provozovateli, že se může rozhodnout. To slovo je evidentně velký rozdíl: může a musí. Já se kloním k tomu, aby si provozovatel sám určil, jaké zařízení bude mít. Tedy kuřácké nebo nekuřácké. A já jako nekuřák, když půjdu do kuřáckého zařízení, budu to mít u vstupu jasně označeno, tak o tom budu vědět. A budu vědět také o tom, že mi tam načichne oblečení, vlasy, cokoliv dalšího. A půjdu si tam zkazit zdraví. Sám a vědomě.

Problematika je jiná, že když člověk přijde do zaměstnání do tohoto prostředí, tak samozřejmě tam by se to muselo upravit. A tuhle úpravu mají v Rakousku. Samozřejmě, v minulé rozpravě ve druhém čtení tady padlo, že od roku 2018 Rakousko už bude mít úplný zákaz kouření. Což je sice pravda, ale od roku 1995 mělo částečný zákaz. Takže to mělo určitým způsobem regulováno. A došli po 20 letech někam, že si udělali úplný zákaz kouření. Já osobně se opravdu kloním a zastávám ten názor, aby tady došlo k částečné regulaci. Protože pojďme cestou částečných regulací postupných. Když uděláme úplnou čáru a řekneme, že všechna zařízení budou nekuřácká, tak samozřejmě rozumím tomu, je to dneska in. Já jako nekuřák samozřejmě budu taky rád. Ale zase na druhou stranu musím chápat provozovatele těchto zařízení. Protože oni musí projít živnostenským povolením, hygienou - a já jim ještě budu nařizovat, jaké zařízení mají mít? To mně přijde trošičku velice problematické. A navíc, když tímhle způsobem úplně přitvrdím, a zejména na vesnicích, tak to ti lidé stejně nebudou dodržovat.

Když jsme to projednávali na výboru pro veřejnou správu a regionální rozvoj, tak tam padly různé návrhy a náměty. A já jsem se ptal, jak to bude s kluby. Klub, uzavřená společnost, může to být šipkařský klub, klub přátel tiché poezie a dalších věcí. Jak to bude upraveno u nich? Je to přece jenom uzavřená společnost, vy přispíváte na chod klubu, máte vstupní karty - a jak to bude? Bude tam platit zákaz kouření úplný, anebo nebude? Na tohle jsem nedostal jednoznačnou odpověď, ale dozvěděl jsem se, že zákon se na kluby vztahovat nebude. A co čert nechtěl, tak na vesnicích, kam jezdím často, a chodím i do místních hospod, tak z některých hospod už vznikly v tuhle chvíli kluby. Ano, obešlo se to, že už provozovatelé předpokládali, že dojde k úplnému zákazu kouření, tak z toho udělali uzavřenou společnost. Mají seznam svých lidí, klientů a podle toho vždycky tam do toho zařízení člověk přijde.

Já říkám, že úplný zákaz kouření, možná, neříkám s jistotou, bude znamenat konec vesnických hospod. Alespoň někde, neříkám, že všude. Samozřejmě měl jsem i takové argumenty v mailu, že by chtěli všichni, aby hospody byly nekuřácké, že by tam vzali s sebou děti na zmrzlinu. Tak já se pak musím ptát, co by děti dělaly v hospodě na zmrzlině, když hospoda je od slova hospoda, kdy se tam většinou pijí alkoholické nápoje nebo nealkoholické nápoje a měl by tam být vstup od 18 let, jasně uvedeno na dveřích.

Teď se ještě pořád zabývám slovem, které se v tom zákoně vyskytuje, a to je slovo převážně. Převážně osobám mladším 18 let, když tam budou přítomni, převážná část. Co je to slovo převážně? Mně to nikdo nevysvětlil. Ani na výboru, když jsem se na to ptal předkladatelů. A slovo převážně - tak oni mi řekli: víte, my jsme jenom právníci a to je to samé jako slovo neprodleně. Tak já si myslím, že v zákonech by neměla být takováto slova. Mělo by tam být jasně napsáno, že tam prostě bude 50 % lidí mladších 18 let, tak se tam nebudou podávat třeba alkoholické nápoje. Což je myšleno třeba na sportovních akcích na vesnicích.

O tom, že nejít cestou úplného zákazu, jestli ano, nebo ne, říkám, rozumím úplnému zákazu. Rozumím tomu, dneska je to samozřejmě potřeba, někomu na srdci nějakým způsobem leží zdraví občanů najednou. Ale uvědomme si, že my asi nejsme v té fázi, že bychom měli dodržovat úplný zákaz kouření. A bude snaha to možná obcházet. Proto já osobně, a říkám to tady sám za sebe, budu podporovat jakýkoli pozměňovací návrh, ať je to poslance Stupčuka, poslance Adámka nebo poslance Snopka, budu podporovat změkčení tohoto modelu na ten slovenský nebo rakouský model. Samozřejmě můžu být osočen z toho, že nějakým způsobem podporuji kuřácké lobby nebo tabákové lobby, ale není to pravda. Není to pravda. Já jsem nekuřák, ale samozřejmě říkám zase zodpovědně: vidím ještě tu variantu, že provozovatel toho zařízení by si měl sám vybrat, jaké zařízení mít bude, a potom upravit třeba práva zaměstnanců v těchto kuřáckých prostorech zase nějakými výhodami nebo něčím dalším.

To by bylo asi ode mne všechno, protože já jsem tady ve druhém čtení řekl veškeré své argumenty, seznámil jsem vás i s analýzou toho, jak to mají všechny státy v Evropě. Mohli jste vidět, že ne všechny státy v Evropě mají úplný zákaz. Většinou se jedná o částečný zákaz kouření v restauracích a barech. Že jsme jediným státem v Evropě, který to jasně nemá upraveno, je naší chybou. A když to upravíme i tou částečnou regulací, tak se zařadíme po bok těch států, které to mají alespoň upraveno, a nebudeme tím jediným ostrůvkem v Evropě, který zákaz kouření nemá upraven.

Děkuji za pozornost.

Místopředseda PSP Petr Gazdík: Děkuji panu poslanci Klánovi. Dalším řádně přihlášeným je pan poslanec Jiří Štětina. Prosím, pane poslanče, máte slovo.

Poslanec Jiří Štětina: Dobrý den. Vážený pane místopředsedo, děkuji za slovo. Vážený pane ministře, dámy a pánové, stojím tady před tímto mikrofonem asi popáté při projednávání zákona o kouření, návykových látkách a alkoholu. Nebudu zde opakovat to, co jsem tady několikrát řekl. Budu na rozdíl od svých předchůdců velmi stručný.

Myslím si, že toto je jeden ze základních zákonů, které chrání zdraví našich občanů. Vím, co říkám. Byl jsem kuřák, bezohledný kuřák, ale 41 let už nekouřím. A jde to. Dokonce se dá nekouřit, i když se mastí mariáš, kdy karta chce dým. Nepotřebuje dým. Takže to jenom na odlehčení.

Myslím, že pan ministr zde řekl všechno stručně a jasně. Nemám k tomu jediné výhrady a jenom chci říct, že zdravotní výbor se otázkou kouření opakovaně zabýval. Projednal x pozměňovacích návrhů. A myslím, to, co bude říkat pan zpravodaj Krákora, je nutno doporučit k přijetí. Protože i všechna taková ta změkčovací doplnění a odvolávání, že někde to mají trochu jinak, tak si myslím, že vše bylo na zdravotním výboru projednáno. A já bych byl rád, kdyby podle usnesení zdravotního výboru byl tento zákon doporučen ke schválení. ***

Minulý Nahoru Další