PČR, PS 2013-2017 | 23. schůze
Minulý Dolů Další

(16.20 hodin)

Poslanec Leo Luzar: Vážený pane předsedající, vážená paní ministryně, páni ministři, dámy a pánové, nezávidím první roli pana ministra dopravy - odpovídat ve Sněmovně na něco, o čem bohužel nemá řádné informace. Já bych mu mohl tyto informace poskytnout, protože jsem patřil mezi ty, které v pondělí postihla kalamita týkající se celé republiky. Strávil jsem pondělní odpoledne až noc na hlavním nádraží v Ostravě čerpaje informace z všech možných dostupných zdrojů, zda nějaký vlak pojede. Nestěžuji si na pracovníky Českých drah, na přístup, který měli, protože oni v tom jsou nevinně. Oni ty informace také neměli. Po pěti hodinách čekání, kdy jsem šel opakovaně co hodinu na informace, jsem zjistil, že k nim nedoputovala ani ta informace, že je něco na té železnici mimořádného. Oni se snažili získávat informace z veřejných zdrojů, z médií, ale ani ty informace pro ně nebyly přístupné. Když jsem se ptal, jestli jsou schopni zajistit nějakou informaci, tak se snažili dovolat na informační linky, interní informační linky, ale ty byly také obsazeny, natož informační linka oficiální, která je v rámci Českých drah zřízena pro cestující. Když jsem se tam zkoušel dovolat, bylo to marné. A ještě jednou opakuji - marné a znovu marné, neustále obsazeno, čili žádný údaj. To číslo je tam jenom jedno uvedeno, čili nevím, kolik lidí na něm mělo službu, jak se přepínali atd. Ale samozřejmě cestujícím určitě nepomohlo, že je neustále obsazeno.

Základ celého problému byly informace. V tom se asi shodneme. Nebo spíše nedostatek informací. Tady třeba poukážu na skutečnost, že soukromí dopravci zareagovali vcelku bryskně a po asi dvou hodinách čekání některým cestujícím na nádraží začaly chodit esemesky, že jejich vlaky byly zrušeny. České dráhy neustále na světelné tabuli akorát zvyšovaly zpoždění, jako že by měly vlaky jezdit. Soukromí dopravci zareagovali. Někteří lidé odešli domů. Já jsem čekal, co se bude dít a zda ten vlak pojede, neboť jsem si říkal, že České dráhy mají asi nějaké spoje, které pojedou, když neustále pouze zvyšují zpoždění. Čili tady je něco špatného. Využívám i aplikace chytrých telefonů v rámci informací o zjišťování stavu dopravy, zpoždění apod. Žádné varování, že vlaky nepojedou. Dokonce když jsem to vzdal a paní mi nebyla schopna u pokladny říct, jestli vlaky jezdí, nebo nejezdí, protože tu informaci ani ona neměla, tak jsem si ještě v noci objednal jízdenku na ráno. Objednal a zaplatil pomocí internetové aplikace, která teoreticky už měla mít tu informaci a být zablokována s omluvou, že vlaky nejezdí. Ne, šlo to normálně. Koupil jsem si jízdenku na ráno. Když jsem ráno přijel, tak jsem zjistil, že bohužel vlaky nejezdí. Takže něco nefungovalo.

A to, co nefungovalo, dle mého názoru souvisí s podstatně vážnějším problémem. Protože to, co teď můžeme probírat a nad čím se můžeme zamýšlet, může působit i úsměvně. Samozřejmě ne pro ty lidi, co chudáci trávili dvacet hodin ve vlaku, ale pro nás ostatní, které nepostihlo to čekání ve zmrzlém vlaku, to může být úsměvné. Co není úsměvné, je princip krizového řízení. Informace cestovaly. Železničáři, vlakvedoucí, obsluhy posílali informace a někde ty informace samozřejmě v průběhu toku informací končí. Tam někde má být dle správného krizového plánu člověk, který přijme rozhodnutí. Tento člověk na tomto místě dle mého názoru zklamal. On to rozhodnutí nepřijal. On ho možná odložil, vyhodnocoval, ale on v určitém okamžiku měl přijmout rozhodnutí, nést za něj zodpovědnost. Přijmout rozhodnutí v rámci krizového řízení. A já z tohoto pohledu vnímám velké poučení - a teď bych možná spíše vyzval nepřítomného ministra vnitra, aby začal činit a prověřil krizový plán českých železnic.

Železnice neustále je strategický podnik. Dopravně strategický podnik. Přijde-li jakákoli - a nechci být poslem špatných zpráv - situace, a byli jsme toho svědky např. ve Španělsku, jakýkoli útok některých skupin na železnici, tato přírodní katastrofa je jasným signálem, že České dráhy nemají dobře zvládnuté krizové řízení. Vřele bych doporučil ministru vnitra provést hloubkovou kontrolu přípravy krizových plánů tady těchto liniových dopravců a obecně těch, kteří můžou být potenciálním cílem jakýchkoli problémů spojených s dnešní žhavou situací. Toto by mělo být alarmující, protože samozřejmě - zima, mrzlo dva dny, potom se vlaky rozjely a všechno plyne, jak má. Ale uvědomme si, v jakém světě momentálně jsme a co všechno na základě této skutečnosti nefungování krizového řízení a krizového plánu může v jiných situacích nastat. A tady toto mě nutí k zamyšlení - a tady bych požádal pana ministra, aby z titulu své funkce provedl hloubkovou analýzu toho, co se stalo, hlavně v krizovém řízení, teď nemyslím ty jednotlivé činnosti, které na té dráze byly, ale v rámci krizového řízení, přípravy krizových plánů a hlavně činnosti v rámci krizových plánů. Protože tady dle mého názoru zodpovědní selhali. Děkuji.

Místopředseda PSP Petr Gazdík: Děkuji panu poslanci Luzarovi. Nyní s faktickou poznámkou pan poslanec Pilný. Prosím, pane poslanče.

Poslanec Ivan Pilný: Vážený pane předsedo, vážené kolegyně a kolegové, je potřeba si uvědomit, že každá věc něco stojí. Já za svého působení v Microsoftu jsem létal do Seattlu, kde jednou za dvacet let napadne pět centimetrů sněhu. Je to problém, je to kalamita, to město je paralyzováno, ale rozhodně kvůli tomu nenakoupí desítky pluhů a nestaví krizové řízení na to, aby se něco takového vyrobilo. Můžeme to samozřejmě udělat, ale bude to stát obrovské peníze.

Internet je všemocný pán, ale neví, kdy rozmrznou dráty. Bohužel. Přetížená call centra v té situaci prostě musí existovat. Dají se vybudovat na velkou kapacitu, ale to není otázka malých nákladů. Krizové plány nebo oživování dieselových lokomotiv, nebo dokonce jejich skladování někde, aby byly použitelné v těchto situacích, prostě stojí obrovské peníze. A je potřeba si říct, jestli tahle země na to má, aby to řešila, nebo jestli bohužel ta kalamita, která naštěstí přichází velmi zřídka a je spojená také s určitými náklady, a ty jsou minimální proti tomu, kdybychom stavěli, udržovali, trénovali lidi a trénovali tento systém - je na zvážení, jestli něco takového má stavět, a samozřejmě i na zvážení ministra dopravy nebo ministra vnitra, jestli si toto dá do rozpočtu, protože ty peníze budou velmi vysoké. Děkuji.

Místopředseda PSP Petr Gazdík: Děkuji panu poslanci Pilnému za jeho faktickou poznámku. S další faktickou poznámkou pan poslanec Michal Kučera. Prosím, pane poslanče.

Poslanec Michal Kučera: Já se víceméně chci ztotožnit se slovy pana poslance Pilného. To je skutečně pravda. Právě proto bych očekával - a ve vystoupení ministra dopravy mi chybělo - nějaký návrh opatření, tzn. co s tím budeme dělat. Já netvrdím, že se tady musí oživovat dieselové lokomotivy. Ale v okamžiku, kdy to nezmíní ministr dopravy, tak to začnou zmiňovat ve své tvůrčí iniciativě poslanci a začnou tady oživovat dieselové lokomotivy.

Já jsem samozřejmě nečekal, že nám tady předloží nějaké kompletní řešení, a znovu lituji, že to padlo na hlavu nového ministra. Jeho první vystoupení ve Sněmovně je poměrně obtížný bod, kdy dostává v uvozovkách za uši za něco, co nezpůsobil. Proto bych byl radši, kdyby tady vystoupil třeba onen zmiňovaný premiér či vicepremiér.

Opatření, které by se tady mělo zmínit, by nám skutečně mělo říct, jestli potřebujeme dělat krizové plány na situaci, která je tři dny v roce a byla by natolik drahá, že by se nám to nevyplatilo, anebo že je to nutné udělat. Tohle to bych očekával právě od ministra dopravy a věřím, že v budoucnu nás s takovým, řeknu, v uvozovkách krizovým opatřením seznámí.

Místopředseda PSP Petr Gazdík: Děkuji panu poslanci Kučerovi. S další faktickou poznámkou pan poslanec Josef Hájek. Prosím, pane poslanče, máte slovo.

Poslanec Josef Hájek: Dobrý podvečer, dámy a pánové, pane místopředsedo. Já bych úvodem chtěl poděkovat všem těm železničářům, kteří skutečně v té době dělali všechno, co mohli. Protože na železnici je opravdu řada dobrých poctivých lidí, kteří se snažili dělat maximum. Těm bych chtěl z tohoto místa poděkovat. To za prvé.

Za druhé. Ano, došlo k neočekávané situaci, na kterou České dráhy nebyly připraveny, a je třeba si z toho vzít ne poučení, ale opravdu připravit systémové řešení. Já jsem si v této chvíli vzpomněl na povodně v roce 2002 tady v Praze, kdy bylo zatopeno 18 stanic, škoda 7 mld., a potom byly asi tři roky velké diskuse, kdo to zavinil, jestli Igor Němec jako tenkrát primátor města. Přehazovalo se to jak ping-pong a po třech letech to skončilo, vyšumělo to do ztracena. Ale nevyšumělo to do ztracena z pohledu, kdo je vinen, ale bylo z toho poučení, že byly přijaty systémové kroky, které v dnešní době již zabezpečují, že taková situace se nemůže opakovat. A já předpokládám, že jak nový ministr dopravy, tak nový ředitel Českých drah si z toho vezmou poučení a připraví systémové řešení, které uspokojí jak poslance, tak zejména naši veřejnost. ***

Minulý Nahoru Další