PČR, PS 2013-2017 | 6. schůze
Minulý Dolů Další

(12.40 hodin)

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji paní zpravodajce. Nyní pan předseda klubu KDU-ČSL Mihola a potom pan ministr Daniel Herman. Prosím, pane předsedo, máte slovo.

Poslanec Jiří Mihola: Děkuji za slovo. Vážení kolegové, nebudu dlouho zdržovat, to podstatné už jsem řekl ve svém předchozím příspěvku, ale musím reagovat na paní kolegyni Konečnou. Já jsem za tu diskusi tady vděčný. Pro mě byla osobně zajímavá. Možná že už někoho jiného naopak nebaví, protože už je poněkud dlouhá.

Ale paní kolegyně, nechtěl bych, abyste byla tak rezignovaná, co se týká škol. Ty mají hodinové dotace teď přece jenom na tu moderní historii v rámci RVP daleko větší, mohou se věnovat. Pokud víte, že je někde špatně, je potřeba na to upozornit, a ne říct, že škola to nevyřeší. Prosím vás, už vůbec to nevyřeší nějaký název. Nechci být pesimista, jsem bytostný optimista, ale obávám se, že mnozí studenti, a to je špatně, a tady se shodujeme, že je potřeba udělat něco pro historické vědomí a povědomí, se na svátek těší, protože je volno. A to je chyba. To já říkám jako člověk, který se hlásí k tomu, ať vědí a ať se ohlédnou nejen za rokem 1989, ale také za rokem 1939. Tady se shodujeme.

A prosil bych, protože komunisté mají ve svých řadách také historiky, jeden z nich tady vystoupil minimálně, pokud jsem zaregistroval, tak já jsem teď nedávno úplně náhodně se dostal na stránky www.komsomol.cz. Nevím, jak je úzký vztah mezi KSČM a mladými komunisty, ale z historického hlediska jsem se přímo lekl. Kdyby takto měla modernizace KSČM do budoucna vypadat, tak potěš nás pánbůh.

Děkuji za pozornost.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji. Nyní pan ministr Daniel Herman. Vidím, že je poslední přihlášený. Ještě vidím další přihlášku. Prosím, pane ministře, máte slovo.

Ministr kultury ČR Daniel Herman: Děkuji, pane předsedající. Kolegyně a kolegové, původně jsem neplánoval vystoupit v této diskusi, ale přece jenom nemohu nevystoupit, protože některé příspěvky na toto téma, myslím, si zaslouží odpověď.

Pokud je toto téma, které jistě pokládám za vážné, někým ideologizováno, tak je ideologizováno především některými příspěvky komunistických kolegyň. Jako člen vlády jsem byl poučen, že se nemusím obracet prostřednictvím předsedajícího, tak se obracím k vám, paní kolegyně, přímo. Myslím si, že to byla ukázka tvrdé ideologizace.

Jsem absolventem jedné z fakult Karlovy univerzity, která je dokonce starší než univerzita sama. Teologická fakulta byla založena v roce 1347, tedy o rok dříve než Karlova univerzita, a právě díky komunistické straně byla tato fakulta vyakčněna ze svazku univerzity, byla vyhnána z Prahy a já jako student jsem stál před samopalem komunistické státní bezpečnosti. To znamená, jestliže tady zaznívají hlasy z řad komunistických kolegyň a kolegů, že mají zájem o to, aby památka studentů nebyla zapomenuta, s obsahem souhlasím, ale je to velmi nevěrohodné, a právě proto, že se každoročně setkávám u Hlávkových kolejí s těmi, kteří byli oběťmi těch děsivých represí nacistického režimu, a také se setkávám s těmi, kteří byli oběťmi děsivých represí komunistického režimu, tak se jim chci podívat do očí, a právě proto nemohu přistoupit na takovouto ideologizaci ze strany komunistů a budu samozřejmě hlasovat pro zamítnutí tohoto návrhu.

Děkuji za pozornost.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji panu ministru Danielu Hermanovi. S faktickou poznámkou paní kolegyně Konečná, pan kolega Opálka a - to byla řádná přihláška, pane předsedo? Faktická. Tak to se omlouvám. V tom případě pan kolega Ondřej Benešík byl první fakticky přihlášený. Prosím, pane poslanče, máte slovo.

Poslanec Ondřej Benešík: Vážený pane předsedající, dámy a pánové, vážená vládo, já osobně vnímám 17. listopad jako svátek dvou historických událostí, které jsou naprosto jasně propojené. Studenti v roce 1989 byli napadeni bezpečnostními složkami, protože si připomínali represe z roku 1939. Ten současný název vnímám jako název, který objímá obě tyto události. A podle mého názoru, pokud bychom ten návrh schválili, tak toto oddělíme. To si myslím, že rozhodně není dobře.

Zaznělo tady, že chceme vyřadit, nebo že jsme vyřadili státní svátek, který má mezinárodní původ. Jediný státní svátek. Ale zaznělo tady od paní zpravodajky, že do roku 1989, resp. do roku 1990, toto nebyl snad ani významný den, natož státní svátek. Čili možná by to chtělo trošku upřesnit. Děkuji.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Nyní paní poslankyně Kateřina Konečná, poté pan Miroslav Opálka. Prosím, paní poslankyně, máte slovo.

Poslankyně Kateřina Konečná: Děkuji. Vážené kolegyně a kolegové, prostřednictvím pana předsedajícího mi dovolte vzkázat panu ministrovi: Víte, já jsem ročník 1981. Můžete mě obviňovat ze spousty věcí, ale jestli to, co jsem tady četla, a citáty lidí typu profesora Pavlíčka či předsedy Svazu bojovníků za svobodu vám připadají jako ideologické, tak se trošku obávám, co se bude dít na Ministerstvu kultury. (Bouřlivý potlesk poslanců KSČM.)

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji. Nyní pan poslanec Miroslav Opálka s faktickou poznámkou. Pane poslanče, máte slovo.

Poslanec Miroslav Opálka: Děkuji, pane místopředsedo. Jednak chci poznamenat, že jde o významný den, čili není to svátek, kdy by bylo volno, a že tento významný den byl ve všech kalendářích, i v tom zavrženém režimu, vždy uveden. Nepleťme si pojmy s dojmy. Myslím, že pokud někdo sbírá staré kalendáře, může se o tom přesvědčit.

Mohli jsme si ušetřit tuto debatu, kdybyste se chopili této iniciativy a vyšli vstříc účastníkům té doby, kteří to vnímají tak, jak to sdělili veřejně, a tak, jak to vyjádřili v petici. Nemuselo to být vůbec ideologicky sporné, mohl to být návrh napříč Poslaneckou sněmovnou a nemuseli jsme se osočovat, kdo má a kdo nemá nějaké postranní úmysly.

Zkuste se nad tím ještě jednou zamyslet, a pokud to tedy neprojde, což je v této Sněmovně docela možná, možná že vaše iniciativa bude z naší strany podpořena a třeba tento významný den bude rozšířen o tento název z vaší iniciativy. Děkuji vám.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji panu Miroslavu Opálkovi za dodržení času. Nevidím žádnou přihlášku do rozpravy, rozpravu končím. Ptám se, jestli je zájem o závěrečná slova. Paní zpravodajka nemá zájem. Paní Kateřina Konečná také nemá zájem.

A protože jsem slíbil panu předsedovi klubu ODS, že k hlasování se dostaneme ve 12.50, využiji těch tří minut, nebudu vyhlašovat na tři minuty přestávku a sdělím, že budeme pokračovat ve 14.30, že po odhlasování ve 13 hodin začne organizační výbor Poslanecké sněmovny, myslím, že i výbor pro bezpečnost je svolán a další, takže nebudeme otevírat po hlasování žádný další bod jednání, s tím že by, pokud nepadne žádný jiný návrh odpoledne, dnešní den skončil v 19 hodin, což je proti včerejšku příjemná zpráva.

Ve 12.50 začne hlasování o návrzích, které padly k tisku 59, to znamená návrh na zamítnutí, který byl jediný podán k tomuto návrhu, a potom bychom... Když návrh projde, tak není co řešit, když návrh neprojde, budeme se zabývat přikázáním výborům k projednání. Lhůty nemůžeme, protože v rozpravě žádná lhůta nepadla k prodloužení nebo na zkrácení, takže bude hlasování pouze o přikázání, pokud nebude přijat návrh na zamítnutí. Mám pravdu, paní zpravodajko? V rozpravě nepadl jiný návrh. Tak je tomu.

Ještě zagonguji, protože za minutu bychom měli rozhodovat o tomto návrhu. ***

Minulý Nahoru Další