PČR, PS 2013-2017 | 6. schůze
Minulý Dolů Další

(10.30 hodin)
(pokračuje Vácha)

Myslím si, že bychom se měli zamyslet nad nějakou formou půjček. Když už celá Sněmovna, kromě tamhletěch řad (vpravo), odmítá školné, tak aspoň nad nějakou formou půjček, tak aby i děti z takovýchto rodin mohly studovat vysokou školu. Půjčka nemusí znamenat to, že by ji student po absolvování vysoké školy splácel. Může to být nastaveno tak, že ve chvíli, kdy student vysokou školu úspěšně absolvuje, půjčka se mu promíjí. Protože vezměte si ten příklad samoživitelky - ona své dítě nemůže poslat na vysokou školu, ale nějaký synek bohatých rodičů na vysoké škole tři roky studuje, my mu platíme studia z jejích daní a za tři roky třeba neudělá ani státnice a jde domů. Nevím, jestli víte, kolik stojí jeden vysokoškolák ročně náš státní rozpočet. Zkuste si to spočítat. Já se to úplně bojím tady říci, tak si to spočítejte sami.

Závěrem tedy bych shrnul: Sociální stipendium se zvyšuje z 1 600 na 2 100, počet příjemců se nezvyšuje. Podle mého propočtu zvýšený nárok na státní rozpočet bude přibližně 16 mil. Takže výsledkem tohoto zákona by byla podpora těch, kteří to potřebují a kteří si to skutečně zaslouží, což prokázali tím, že se i přes nepřízeň osudu, finanční tíseň svých rodičů, rozhodli vzít osud do svých rukou, zvýšit si kvalifikaci náročným studiem na vysoké škole a přispět tak svým talentem k rozvoji naší společnosti. Já tento návrh podpořím. Děkuji.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji panu poslanci Františku Váchovi za jeho vystoupení. V obecné rozpravě s přednostním právem vystoupí ministr školství Marcel Chládek a potom půjdeme už podle řádných přihlášek. Prosím, pane ministře, máte slovo.

Ministr školství, mládeže a tělovýchovy ČR Marcel Chládek: Děkuji, pane předsedající, za slovo. Dovolte mi, abych se vyjádřil z pozice ministra školství, protože předchozí vedení Ministerstva školství nedoporučilo vyslovit souhlas s tímto návrhem zákona. Já bych chtěl říci, že můj názor je opačný. Já naopak doporučuji vyslovit souhlas. Myslím si, že by také v druhém čtení bylo logičtější, kdyby se to upravilo do podoby, aby sociální stipendia byla řešena ze strany Ministerstva práce a sociálních věcí.

A jednu malou poznámku k panu předřečníkovi. Školné a půjčky, jak fungují, nebo nefungují. Stačí se podívat do Spojených států amerických, kde se astronomicky zadlužují studenti na několik generací dopředu. Na druhou stranu velmi zajímavá je varianta půjčky, která se nemusí vracet. Pokud by taková banka tady byla, tak když tak kdybyste mě o tom informoval, já bych si tam rád půjčil.

A jenom v závěru upozornění. Medvídek tady (na řečnickém pultu) stále leží ocucaný a už vám rozleptal lak tady na stole.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Dobře. Děkuji, pane ministře. Nyní tedy s faktickou poznámkou pan zpravodaj, ale ten má přednostní právo, takže může samozřejmě vystoupit kdykoliv. Prosím, pane zpravodaji, máte slovo.

Poslanec František Vácha: Samozřejmě asi bychom, pane ministře prostřednictvím pana předsedajícího, nenašli banku, která tuto půjčku promine, ale já to tedy řeknu. Když na vysoké školy jde ročně 21 mld., máme přibližně 300 tis. studentů, tak když si to vydělíte, tak jeden student nás stojí ročně 70 mil. korun. Sedmesát milionů korun ze státního rozpočtu! Já nejsem ekonom. Dokázal bych si představit, že... Já vím, že to je zjednodušené. Tamhle páni emeritní rektoři se ošívají. Vím, že je to zjednodušené, ale dokážu si představit, že bychom měli studentům, kteří vysokou školu studují jenom proto, že si chtějí prodloužit mládí, a pak ji nedostudují, nějakým způsobem v tomto studiu zabránit.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji i za dodržení času. S faktickou poznámkou pan poslanec Karel Rais. Prosím, pane poslanče, máte slovo.

Poslanec Karel Rais: Děkuji. Dobrý den. Nechci, abychom se tady učili navzájem dělení velkých čísel, ale je potřeba také ještě uvažovat třeba o tom, že tyhle finance, které jdou na Ministerstvo školství, samozřejmě jdou také do vědy a že to je velmi, velmi zjednodušený a zkreslený pohled. Berme to jako skutečně velmi zjednodušené.

Jestli můžu, jedna věc je otázka, jestli zákon, který se tady předkládá, nenahrazuje neschopnost managementu škol, univerzit, protože v podstatě dneska mají jak rektor, tak děkani nástroje a mají zdroje, jak tyto sociální případy ošetřit. To v podstatě funguje. Zdroj je stipendijní fond, ze kterého v případě skutečně sociální nouze můžeme poskytovat a poskytujeme studentům finance. Druhá věc je jakási stydlivost ze strany studentů, kteří se prostě stydí, v jaké jsou situaci, a samozřejmě nejsou ochotni o to žádat. Děkuji. To je vše.

Místopředseda PSP Vojtěch Filip: Děkuji panu poslanci Karlu Raisovi za faktickou poznámku a dodržení času. Nyní řádně přihlášená paní poslankyně Marta Semelová, připraví se paní poslankyně Anna Putnová. Prosím, paní poslankyně, máte slovo.

Poslankyně Marta Semelová: Děkuji. Vážený pane předsedající, vážené kolegyně, kolegové, předložený tisk má za cíl řešit zvýšení finanční podpory studentů ze sociálně slabého rodinného prostředí a zajistit jim tak možnost přístupu k vysokoškolskému vzdělání. Výše sociálního stipendia, tedy podpory studenta v případě tíživé sociální situace, se, jak už bylo řečeno, navyšuje z částky 1 620 na částku 2 100 korun.

Já bych jenom tady poznámku k panu zpravodajovi ohledně půjčky, o které tady byla řeč. Podle zkušeností ze zahraničí právě i půjčky na vysokoškolské studium odrazují mnohé studenty, kteří si uvědomují nejistotu, kteří si uvědomují nebezpečí zadlužení v době, kdy si mají zakládat rodiny, a nakonec to bývá výhodné pouze pro peněžní ústavy. To jenom poznámka k půjčkám.

Náklady na vysokoškolské studium jsou pro mnohé rodiny velmi vysoké a rok od roku se spolu s dalšími výdaji dál zvyšují. Zatímco v roce 2004 studium jednoho dítěte na veřejné vysoké škole vyšlo zhruba na 3,5 tis. měsíčně, dnes je to v průměru 9 tis. korun a na soukromé pochopitelně víc. Pro ilustraci: koleje stojí od 2 tis. po částku přesahující 5 tis. korun. Nájem za byt, pokud student nebydlí u rodičů v místě bydliště, se různí podle jeho umístění, velikosti, zařízení a samozřejmě podle toho, kolik lidí v něm bydlí. Může být od 2 tis. korun za mimopražský byt, o který se dělí více studentů, do desítek tisíc za byt v Praze. Podnájem, tedy bydlení ve vlastním pokoji v cizím bytě, ceny se pohybují okolo 3,5 tis. korun. Stravování v menzách kolem 3 tis. korun za měsíc. Dále učebnice, skripta, pomůcky, náklady na povinné exkurze a praxe, doprava - to vše znamená pro velkou část rodin studentů neúnosnou finanční zátěž, která některé zájemce, byť talentované, od studia už předem odradí, další jsou nuceni studium přerušit či ukončit. ***

Minulý Nahoru Další